Skrikande metall.
Nåt träffar mig rakt i bröstet.
Det finns inget upp eller ner. Jag väger inget.
Och jag minns inget.
Det här ser inte bra ut. Jag har nog gjort nåt igen.
Om jag bara mindes vad.
Hur kom jag hit? Vad har jag gjort? Och varför?
Jag måste ha glömt ta medicinen. Jag är sjuk.
Man får inte glömma ta sin medicin när man är sjuk.
Jag har blivit skjuten. Nyligen.
Kanske för nån timme sen. Jag minns inte hur jag kom hit.
På heder och samvete - jag minns inte.
Projektstaden- lika hemsk som alltid.
Vad fan gör jag här?
Lägg bitarna på plats. Tänk efter.
Det är lördag, så jag måste ha börjat på Kadies.
En lördagskväll som alla andra.
Jag och alla andra losers där hinkar i oss och dreglar över Nancy.
Jag var på dåligt humör och inte ens Nancy hjälpte.
Ibland känner jag mig bara sån.
Tom och ekande, ihåligt ensam.
Då önskar jag att jag hade skäl att mosa nåns nylle.
En helt vanlig lördagskväll.
Jag undrade var jag skulle göra när jag kände en hemsk lukt:
Hår som brann.
Kött som brann...
Som om fyllona inte hade det svårt nog.
Jävla överklasslirare. Bortskämda snorungar.
- Låt honom vara. - Kryp in i flaskan igen, Bernini.
Varför kallade han mig Bernie?
Jaha. De är i alla fall skurkar. Det är inget fel att döda några såna.
Praktiskt taget min medborgerliga plikt.
Vilka var de här mesiga fånen? Jag hatar såna.
Det gör så ont.
De försökte fly. Jag gjorde min plikt som god medborgare.
Fan också.
Men vad fan? Va fan!
Vad fan då!
Det var då jag fick min idé.
Om de hann till universitetet, skulle jag aldrig få tag i dem.
Jag dunkade på dem som en hockey- puck och skar av alla reträttvägar.
Till slut kunde de bara åka tillbaka till projektstaden.
Jag kunde ha lämnat dem här.
Mina gamla grannar skulle ha tagit väl hand om dem.
Men varför ska de få allt det roliga?
Projektstaden. Det var här jag föddes.
Mina gamla kvarter.
- Skit. - Han är dödens.
Jag är en jävligt bra skytt och han är dödens.
Mina gamla grannar visar att de ser allt.
Jag påminner dem om vem jag är och ger dem order.
Nej! Snälla, nej! Jag har pengar. Jag har ett arv.
- Jag kan betala dig. - Du ska få betala.
Innan ni sköt mig kallade ni mig Bernie. Varför det?
Nej, Bernini. Det är ett märke.
Rocken du har på dig är en Bernini.
Tack, då vet jag.
Kniv!
Jaså, en Bernini? Ja, det är en finfin rock.
Nån har betalat mycket för den.
Undrar vem? Och medan jag står här och undrar...
Var katten kommer handskarna från?
På heder och samvete - jag minns verkligen inte.
Poker...
Det gör gentlemän kraftfulla som vildar.
Ett härligt spel.
Okej-vem vill spela?
I Sin City håller man ögonen öppna.
Annars kommer man inte ut igen.
En stad är som en kvinna eller ett kasino. Någon måste vinna.
Och denne någon, det är jag.
Såna ställen berättar pappor aldrig om.
Fast i min hemstad är en pappa nåt som ingen verkar ha.
Jag hade flyt.
Jag hade vunnit på alla möjliga ställen när jag väl kom till Kadies.
Där det verkligen gäller.
Vart tog showen vägen?
- Tur i kväll, främling? - Krona eller klave?
- Krona. - Skicklighet.
Det där kommer du ingenvart med.
Följ det som glimmar.
- Varifrån kommer du? - Blås på myntet.
- Du för tur med dig. Heter du nåt? - Marcie.
- Vilken turknutte. - Alltid. Var har ni er action, då?
- Det vill du inte veta, gullet. - Joho då.
Visst. Bakom baren. Det blir din död.
- De äter upp dig levande. - Jag är rätt seg.
Kyss det den här gången.
Marcie, vill du tjäna pengar på riktigt?
Ja.
- Pass. - Jag satsar 100.
Ajöss.
- Jag är med. - Jag lägger mig.
Vem är smilfinken?
Jag knäckte honom i tärning på Josies en gång.
Han betalade. Han är schyst.
- Vinn inte för mycket, vad du än gör. - Jag förlorar aldrig.
- Vad gör fruntimret här? - Det är min turamulett.
Dessutom ska jag ju tjäna storkovan, så jag behöver nån att lägga allt på.
Sylvio, låt vår unge vän få äran.
- Kupera. - Oj, oj, det är till att vara vass.
Nancy! Nancy! Nancy!
Själv tar jag två.
- Jag kör. - Jag är med.
- Jag lägger mig. - Jag med.
- Jag lägger mig. - Ute.
Hur bortgjord känner du dig nu?
Ganska.
- Låt se er ta krafttag, senatorn. - Dem vill du inte ens tänka på.
Antagligen inte. Jag tror jag tar hem spelet igen, så går vi sen.
Visst. Vi är ju hederliga män som spelar rent.
Jag höjer med 300.
Ta't lugnt, grabben. Vet du vem du spelar mot?
- En man, ser det ut som. - Du spelar mot en Roark.
- Jag föddes här. Jag vet vem ni är. - Alla dör vi här, förr eller senare.
Jag höjer 500 till.
Jag gillar grabben. Det gör jag verkligen.
Och jag synar.
Ni har väl så det räcker till taxin?
En så bra hand får man inte ofta.
- Kom bara ihåg hur de är konstruerade. - Det ska jag.
Du, packa dig iväg och fly för livet, så kanske du överlever.
Men jag måste ju spela imorgon igen. Precis som ni, konstapeln.
- Och Marcie och jag ska ut på stan. - Jag kan inte beskydda dig.
Varför är du polis, då?
- Vart ska vi åka, Johnnie? - Överallt.
Förr eller senare gör hon det. Och jag kan inget göra.
Jag kan inte göra nåt nu heller.
Bara be...
...att det inte sker.
Hämnas mig inte, Nancy.
Det vore din död. Och jag kan inget göra.
Jag vill inte titta på heller. I Sin City är döden precis som livet.
Hopplös.
Och inget övervinns av kärleken.
Lycka till, Nancy. Lev så länge du är i livet.
Försök i alla fall, stumpan.
Vi var på vartenda inneställe och satte Sin City på kartan.
Jag gjorde av med nästan allt jag vunnit på pokern.
Problemen började när jag ville använda kreditkort.
Det måste vara nåt fel. Vi ger er gärna livstids kredit.
Alla kan inte fallera samma kväll.
Du har ju en massa kontanter.
Det handlar inte om det. Kom. Du måste komma hem.
Plötsligt hör jag nåt bakom oss.
Det osar katt...
Det här kommer att sinka oss.
Gå åt sidan, Marcie. Jag måste knäcka lite ben.
- Vad pratar du om, din dumbom? - Vänta här.
Mina herrar, jag vet vad det handlar om och jag kommer inte att bråka.
Den där kan ju krossa skallen på en.
- Vad är det som pågår? - Håll dig undan.
I Old Town är du säker.
Vi ses på Three Sheets Hotel, rum 166.
Då får vi det överstökat.
Ha inte för kul, nu.
Du gjorde narr av mig.
- Framför fel personer. - Du tog risker och förlorade.
Inser du hur lätt jag dödar småskitar som du?
Få se den där vinnarhanden igen?
Mäktiga män ser vad som händer vid det bordet.
De måste få se vad som händer om man trotsar mig.
Makt är så skör till sin läggning. Den klarar inte hot.
Trotsar man den, måste man bara betala priset för sin trots.
Att döda mig nu vore smart.
Jag gör nåt mycket värre, pojkspoling.
Nu vet du vad riktig makt vill säga, grabben.
När det blåser snålt kommer du att plågas av gikten i hand och ben.
När det regnar, tänker du på mig.
Du kan aldrig glömma mig...
...käre son.
Klart att jag vet vem du är.
Det visste jag så fort jag såg dig. Vi liknar varandra, min son.
Det skiter jag i. Min ende riktige son var Ethan-frid över hans minne.
Och han kunde ha varit president!
Trodde du verkligen att jag skulle ta emot dig med öppna armar?
Du vann, Roark, men när jag kommer tillbaka...
...spelar vi med andra regler.
Ännu en het natt. Torr och helt vindstilla.
En sån natt då folk gör svettiga, hemliga saker.
Sånt som jag får betalt för.
- Det är absolut sista gången, Sally. - Så säger du alltid.
Nu menar jag det verkligen.
Hon glider ur kappan som ur ett omslagspapper.
Hon ger allt, och hon har allt att vinna på det.
- Det är slut med oss. - Slut?
Min fru ställer en massa frågor. Hon misstänker nåt.
Om hon stämmer mig, får hon allt.
Allt du har jobbat så för.
Jag har jobbat häcken av mig. Jag byggde företaget från noll.
Men ingen uppskattar det du gör. Inte så som du förtjänar det.
Nej, ingen. Inte tjänstefolket, som skulle tigga på gatan utan mig.
Eller min fru, som jag fann på gatan.
- Som bor på herrgården du har köpt. - Och har kläder jag har betalat för.
- Med surt förvärvade pengar! - Du är så stark.
Det har du jävligt rätt i. Men får jag nåt erkännande för det?
De bara tar och tar.
Snart får de sparken, allihop.
- Jag visar vem som bestämmer. - Visa mig, Joey.
- Visa mig vem som bestämmer. - Ja, det ska jag.
Sen stönar hon och skriker hon "Boss!" i takt.
Boss! Boss!
Det tar inte lång stund.
Jag får allt jag behöver.
Sorgligt nog är vissa kompositioner rätt schysta.
Med dig känner jag mig som en kvinna. Det låter fånigt, men det är sant.
Jag älskar dig, sötnos. Det vet du.
Även när du ljuger.
Jag har ont i handleden, Joey.
Kan du ta nyckeln ur handväskan?
- Du vet inte hur mycket jag har offrat. - Vad gör du?
Jag älskar dig så det gör ont.
Och det jag måste göra gör också ont.
Men jag har slitit så, och Gloria skulle få allt.
Det får bara inte hända.
- Jag har inget val. Det är hennes fel. - Joey, snälla. Jag säger inget.
Jag vet att du inte vill säga nåt.
- Aj, min rygg. - Men Gloria får reda på det...
...om hon inte redan vet, och erbjuder dig pengar.
Hon ger dig mina pengar för att knäcka mig!
- Jag lämnar stan! - Vem betalar biljetten?
Biljetten är bara början.
Sen kommer lägenheten, kläderna, bilen...
Du kommer att ta allt jag har. Det tar aldrig slut.
Nej! Snälla!
Döda honom!
Här dödas ingen. Inte så länge jag är på banan.
Får jag skjuts, då?
Jag tar nyckeln och låser upp.
Hon ger honom en avskedskyss som kommer att kännas när han vaknar.
Han får sitta fastlåst i sängen tills städarna kommer.
Vi åker över berget till Old Town.
Tack för att jag lever.
Sally försvinner bland alla kroppar som är Old Town.
Och de kommer krypande igen, de förbannade minnena härifrån.
Bakfyllan om morgonen, svettig sex och dumma, jävla slagsmål.
Och det jag gjorde. Man får inte välja.
Minns man de goda, kommer de hemska på köpet.
Och har man väl släppt ut monstret, finns det ingen återvändo.
Aldrig nånsin.
Jag kör tio kvarter åt fel håll och tankar bensin jag inte behöver-
- för att skjuta upp det värsta med jobbet: uppdragsgivaren.
Hustrun.
Den här har en advokat som betalar, så det är lättare.
Ta köksingången ut.
Mustangen darrar för att jag ska släppa den och visa vad den går för.
Den vill att jag ska gå hela vägen.
Det vill inte jag.
Jag tänker på hur ofta jag har klantat mig-
- och på hur hett jag önskar att jag kunde utplåna det förflutna.
Jag skulle ge vad som helst för att släppa taget.
För att få känna hettan igen. Bara en enda gång.
Tappa aldrig kontrollen. Inte ens i en sekund.
Monstret får aldrig se ljuset.
Tänk på vad som hände förra gången.
Tänk på vad du gjorde...
- Hallå? - Är det du, Dwight?
- Ava. - Förlåt att jag ringer.
Jag har ingen rätt, men jag måste få träffa dig.
Nu, i kväll. Snälla Dwight, lägg inte på.
Hon pratar på.
Jag lyssnar, som den idiot jag är.
Ava. Fan också.
Om jag bara kunde be henne dra åt helvete.
Men nej, jag kommer 20 minuter för tidigt. Vad vill hon?
I Sin City kan man inte köra två kvarter utan att se en saloon.
Den olycksbådande sorten. Varför på en sån, Ava?
Du ville ju alltid ha lyx.
Och när jag inte hade råd, hittade du nån som hade det.
Jag beställer en ginger ale som jag stirrar på i nära en timme.
Hon är sen, precis som hon alltid brukade vara.
Och precis som alltid...
...är hon värd att vänta på.
Dwight. Hur länge sen är det sen sist?
- Fyra år? - Nåt sånt är det väl.
Sätt dig.
Jag har velat ringa dig så många gånger.
Jag tänker på dig, hela tiden.
- Jag har annat att göra. Vad vill du? - Var inte så kall.
Det klarar jag inte just nu.
Nåt måste jag fortfarande betyda för dig. Du kom ju hit.
Visst. Du ringer, och jag springer.
Det inflytandet kanske du alltid kommer att ha över mig-
-men trevlig behöver jag inte vara.
- Det förtjänade jag nog. - Sluta tjafsa.
Jag är här. Jag lyssnar. Vad fan vill du, egentligen?
Jag önskar bara en enda sak, och det så starkt att jag kan skrika.
- Jag vill att du förlåter mig. - Jaså, du hade ett samvete?
Absolut. Jag förlåter dig. Så, nu är det klart.
Gå hem nu, och sov så gott.
Du hade rätt. Jag är en självisk slampa som dumpade den ende hon älskat.
- Men jag hade fel. - Bra replik.
Jag är förtappad, men inte tappad bakom en vagn.
- Jag har ett helvete. Rena mardrömmen. - Som man bäddar får man ligga.
- Förlåt mig, älskling. Jag ber dig. - Nej.
- Jag älskar dig. - Nej.
Nej!
Gör aldrig om det där, för då dödar jag dig.
Om du inte kan förlåta mig, så glöm mig i alla fall inte.
Det sägs att man aldrig kan dö så länge någon minns en.
Vad katten pratar du om?
Mrs Lord, klimatet är bistert och grannskapet ruffigt.
Och ert nuvarande sällskap är tarvligt. Dessutom väntas ni hemmavid.
- Det bestämmer väl mrs Lord? - Det här rör inte er.
Om vi mäter vår styrka, kan det bara sluta på ett sätt.
Gör han livet surt för dig, den där?
Ska jag slå ner honom åt dig? Jag har ändå inget för mig.
- Det vore en intressant match. - Det är inte hans fajt.
Det är ändå för sent, Dwight. Jag följer med honom.
- För sent för vad, Ava? - För allt.
Men glöm mig aldrig, älskade. Glöm mig aldrig.
Ni är upptagen i kväll.
- Det blir obehagligt. - Jag orkar inte bry mig längre.
Nattluften är fortfarande lika varm. Den bara känns kallare.
Polarn, jag vill inte lägga mig i-
- men den donnan, henne kan man döda för.
Ava.
Fan också.
Natten blir dag, som åter blir natt. Och ingenstans kommer man undan.
Hon är inte värd att ägna en tanke, men jag får henne inte ur skallen.
Varför röker jag? Och var fick jag cigaretterna ifrån?
Det är Ava som gör dig tokig, precis som förra gången.
Låt aldrig monstret se ljuset.
Glöm henne. Hon förtjänar allt som väntar.
Men jag måste veta vad som är fel.
Man kör till Sacred Oaks på några timmar.
Det borde gå lätt att ta reda på det.
Ett vanligt, enkelt inbrott-
- som kan ge fem år i finkan utan att jag ens dödar nån.
Jag fick se mer av Ava än jag hade räknat med.
Hon verkar må absolut prima.
Hon är inte blåslagen.
En rikemanshustru, som hon alltid ville vara.
Jag är en idiot.
Rör dig inte.
Låt mig komma fram, Manute.
Förlåt mig, Dwight.
En atombomb exploderar mellan benen på mig.
Ett godståg dundrar rätt in i hakan.
Jag har blivit nedslagen förr, men aldrig på det här sättet.
Aldrig på det här sättet.
Alla ljud grötar ihop sig. Han kanske fortsätter slå.
Jag vet inte. Jag har försvunnit.
Till en plats där varken smärta eller tankar existerar.
Jag vaknar i luften.
Trottoaren rusar emot mig och ger mig en rejäl kyss.
Det var som fan.
Körd ända fram till dörren.
Sen får jag syn på Mustangen. Då får jag inte ihop det.
Varför lämnar de tillbaka bilen?
- Försvinn härifrån. - Nej.
Sätt på dig kläderna och försvinn, genast.
Nej.
Du fick en chans. Jag skulle ha hållit mig undan, men du kom.
Du vill fortfarande ha mig, och jag är din. Nu. Här. I kväll.
Försvinn ur mitt liv en gång för alla, annars slår jag ut tänderna på dig.
Om du inte kan älska mig...
...så hata mig.
Kan du inte förlåta mig, så straffa mig.
Gör mig lika illa som jag har gjort dig.
Jag kallar henne allt fult jag kan komma på.
Hon får mitt namn att låta som ljuv musik.
Som en tillbedjan till mörkrets härskare.
Hon är hal av svett.
Mitt hat räcker inte långt.
Men hon släpper mig inte. Hon kysser mig.
Hon eggar på mig, och snart tar elden fart igen.
Jag säger allt jag svor på att aldrig säga mer.
Hon har mig i sitt våld, med hull och hår.
- Berätta allt. - Manute, han som slog dig...
Han är expert på att tillfoga smärta på de ställen du just tillfredsställde.
Det är ju sjukt. Helt vansinnigt.
Damien, min man, han pratar och pratar och ser på.
Det blir bara värre och värre. Han kommer närmare sitt sjuka mål.
Han säger att jag kommer att se grotesk ut innan jag dör.
Ava, du ska inte dö.
Du ska följa med mig.
Det är hopplöst.
Han låter mig fly. Han skrattar till och med åt det.
Han bryr sig inte om vart jag tar vägen eller gör, för Manute hittar mig igen.
- Visst, Manute? - Madam, mr Lord vill att ni straffas.
Nej, Dwight, slå honom inte. Han dödar dig. Han är omänsklig.
Jag smäller till en pansardörr. Den står kvar.
Jag smäller till den igen.
Ett järnklot träffar mig i bröstet.
Er kappa, mrs Lord. Vi har en tid att passa.
De ska inte få ta henne ifrån mig. Inte den här gången.
Jag vet precis vad jag ska göra. Jag vet precis vart jag ska gå.
Den här tjejen har beskydd, hon.
Hon kanske visar allt hon har på ett sliskigt hak fullt av kåta fyllon-
- men ingen tjej kan vara säkrare än Nancy.
Den som petar på Nancy får svara inför 150 kg solitt järn.
Även känt som Marv.
- Marv. - Dwight.
Jag såg dig inte.
- Vad kan jag göra? - Jag behöver hjälp.
Det är illa. Det inbegriper tungt artilleri.
Jag är med. Det börjar bli lite långsamt här.
Vi tömmer flaskan och låter oss uppfyllas av det flytande mörkret.
När han har fått tillräckligt för att bli våldsam, berättar jag om Ava.
Han ser rött. Blodrött.
Jag vet att han skulle dö för mig om så krävdes.
Japp. Jag utnyttjar honom. Och?
Han krossar de skallar jag vill i stället för en på måfå.
Han hjälper mig att få tillbaka Ava, i stället för att sova ruset av sig.
Hans liv är ändå värdelöst.
Dör han inte för mig, tar världen död på honom.
Lämna den där i bilen, du.
- I kväll ska ingen dö. - Men Dwight, vi skulle ju ha kul.
Vi delar på oss vid grinden.
Marv lockar dem snabbt till sig.
- Du gör intrång på helig mark. - Var det du som mosade min kompis?
Får jag lov?
Det är flera dar sen jag höll i ett sånt här.
Nu vill jag veta sanningen om Ava och vad det är som händer.
Han kommer att berätta. Det ska jag se till.
Damien Lord.
Var är hon?
- Vad har du gjort med henne? - Ska du befria henne från allt detta?
Hur ser "allt detta" ut den här gången?
Jag har ingen aning om vilka dunster min hustru har slagit i dig-
- och jag bryr mig inte om det heller, för det är lögn alltihop.
Inte röra skrivbordet.
Den kvinnan är mytoman.
Hon har lurat dig.
- Hur kändes det? - Vad då?
Att döda en oskyldig man. Jag undrar bara hur det kändes.
- Skönt, gissar jag. - Vad då "oskyldig"?
Jag visste att jag kunde lita på dig. Efter sex tror du på vad som helst.
Du har just gjort mig enormt rik.
Nu behöver du bara stå stilla så jag kan skjuta skallen av dig.
Jag är inte så pricksäker, men jag försöker verkligen.
Ava...
Jag planerade allt, och du sög i dig.
Det är sista gången jag behöver en man.
Sista gången jag förtjänar mitt uppehälle på rygg.
- Manute skadade dig väl aldrig? - Han skulle inte ha vågat.
- Du är galen. - Nej då.
En som är galen är nån som tror på mig. Alltså du.
Om jag kysste dig nu, Dwight, skulle du fortfarande se det...
...som kärlek?
Ava...
Jävlar.
Jag tog mig an honom precis som du sa. Ingen död. Ingen lemlästning.
Han ligger i sträck i sex månader. Max.
Fast ett öga tog jag ju ut...
Innan du säger nåt, så vet jag att jag skulle ha flytt i Mustangen-
- men när jag såg den här skönheten med nyckeln i-
- kunde jag inte motstå en chans att dra en repa i en äkta Tucker.
De gjordes bara i några dussintal. Det har jag sett på film.
Så jag pratar, när du ligger där och läcker.
Jag tar dig till en kille jag känner.
Han är bra på kulor och ställer inga frågor.
- Kör mig till Old Town. - Vet du, du överlever inte resan dit.
Joho då. Jag har för mycket ogjort för att hinna dö nu.
Old Town.
Han blödde väldigt mycket. Han kommer inte långt.
Kände ni honom?
Mördaren heter Dwight. Dwight McCarthy.
- Vilken sorts relation hade ni? - En intim.
Förlåt, inspektören. Ni som har haft sånt tålamod.
Vi har just träffats, men jag känner att jag kan lita på er.
Det stämmer.
Vi var tillsammans ett tag, för några år sen. Det slutade illa.
Han blev tokig. Han inbillade sig saker och anklagade mig.
Han förföljde mig överallt.
- Han bröt sig nyligen in här. - Slog han er?
När han drack.
- Han drack ofta. - Men ni stannade?
Det spelar ingen roll.
- En kvinna kan stå ut med mycket. - Ni var skräckslagen.
Det var Damien som räddade mig.
Han var så... ömsint. Och säker.
Jag är nog den sortens kvinna som behöver beskyddas.
Med honom kände jag mig säker, men Dwight hittade mig trots allt.
Han ringde mitt i natten och hotade mig nåt fruktansvärt.
Men nu är Damien död.
Och jag är alldeles ensam.
Snälla inspektören!
Säg Mort.
Inget är som en änka som vill ha tröst. Jag fick ståfräs bara av att se på.
- Hon vill ha lite. - Sluta.
En sån chans tar man. Varför vara polis i Sin City om man missar sånt?
- Jag är gift, Bob. - Och? Du såg väl-vilken pingla.
Inte bra.
En polisbil jagar oss fortfarande. Det är en gröngöling som kör.
Kollegorna borde ha sagt att tjejerna här har helt egna lagar.
Och att de inte gillar snutar.
Old Town! Vilket geni du är, grabben!
Vi är framme.
Men plötsligt känns idén inte så god längre.
Ta tio sekunder på dig och berätta varför du tar hit poliser.
Nu blev det jobbigt. Jag slår inte tjejer.
Gail.
- Det är jag. - Dwight?
Vad har de gjort?
En korkskruv ränns in i bröstet på mig...
...och vrids runt.
Hämta Molly!
Hämta alla du kan.
Det tog tid.
- Hallå? - Mrs Lord?
Inspektören. Mort...
- Tack för att ni ringer. - Väckte jag er?
Nej, jag sov inte. Jag har inte sovit en blund.
Jag hoppar till vid varje ljud. Han är där nånstans.
Jag är nog en rätt svag människa.
- Och alldeles ensam här i huset... - Var inte så hård mot er själv.
Er reaktion är högst naturlig.
Finns det nåt jag kan göra?
Jag borde inte tänka på dig som jag gör.
Det är opassande-men har den älskat, som inte föll vid första ögonkastet?
Jag har tänkt på dig sen vi sågs.
Jag tänker på dig nu.
Tänker du på mig?
- Ja. - Jag hatar mig själv...
...men jag står nog inte ut med att vara ensam i kväll.
Mitt hjärta slår. Jag drar in den mustiga, brända doften av kaffe.
Gail. Skäl nog att öppna ögonen.
Hör du mig?
Snuten är efter dig.
På allvar. Men oroa dig inte.
Vi lappar ihop dig.
När vi har gjort det och du mår bra igen...
...golvar jag dig för att du drog!
Jag sa ju att du skulle komma tillbaka. Ja sa ju det.
Det är här du hör hemma. Idiot!
Jag trodde det fanns en annan värld.
- Som jag kunde bli en del av. - Det finns inget utom Sin City.
- Molly sa att du var redo att åka. - Jag ska stanna.
Fel svar.-Miho?
Dödliga lilla Miho. Om hon känner igen mig, visar hon det inte.
- Du valde fel ställe att gömma dig på. - Du ska bort, död eller levande.
Jag stannar.
Han känner visst inget. Vrid lite.
Inget mer tjafs om att stanna, för då måste nog Miho... andas ut.
Och då brister det där hjärtat som Molly har jobbat så med.
Han stannar.
Och tänker ni döda honom, måste ni döda mig med.
Han känner inte likadant för mig-
-men jag har aldrig älskat nån annan.
Alla verkade vänta på varandra.
- Det blir Gail. - Det var mörkt i gränden, Miho...
...när du var 15 och dödade tre Tong-medlemmar.
Men de två sista hade övertaget. Det var ute med dig.
Men någon dök upp.
Du såg aldrig den som räddade dig.
Nu har du chansen.
Jag hinner vila mer.
Och genomgå fler operationer.
Lyssna, en enda person vinner på att Damien Lord kolar-
- men du pippar henne hellre än förhör henne.
Du känner henne inte, och understå dig inte att tala om henne på det sättet.
Du är ju kär i henne! Din blåögda tönt.
Lite vänsterprassel är en sak, men du är ju kollrig.
Håll käften, för fan!
Jag vet vad jag gör.
Jag borde kanske ha berättat allt.
Det har du jävligt rätt i.
Han våldtog mig.
Han dödade mig nästan.
- Den jäveln. - Jag trodde han skulle lyssna, men...
Han var värre än nånsin. Hans händer om min hals...
Han ströp mig medan han tog för sig.
Inte... så... länge... jag... lever!
Han dödar mig... dödar mig...
Jag har bara dig. Jag älskar dig, Mort. Rädda mig.
Rädda... rädda... rädda...
- Ava Lord. - Den gången träffade du inte i hjärtat.
Jag blir snabbt bättre.
Då kommer jag.
- Du vet var han är, men gör ändå inget. - Du förstår inte det här.
Vi måste vänta tills han blir utslängd ur Old Town. Det är enda sättet.
Du är snut i Sin City, med bricka, pistol och makt.
Använd det.
Om du vill lägra den här kvinnan igen, så var en riktig man.
Och är du en riktig man, så döda honom.
- Rör dig inte. - McCarthy.
Du torterade henne aldrig.
Det hittade ni bara på. Du var hennes älskare.
Vilken dåre du är. Gudinnan tar inte älskare.
Gudinnan förslavar män. Hon kan läsa ens hjärta på en sekund.
Hon förvandlar sig till den du helst av allt vill ha.
Hon var Damien Lords lilla prinsessa.
För dig var hon en jungfru i nöd.
Hon slukade er allihop.
Gudinnan kan man aldrig vinna över.
- Hon kan aldrig dö. - Du är lika galen som hon.
Vore du lika rutten, skulle jag skjuta skallen av dig.
Men jag får ransonera dödandet.
Du spöade bara skiten ur mig, och det har kostat dig ett öga.
Du får en varning, sen får du gå.
Stanna hemma i sängen. Börja inte jobba igen.
Och kom inte i vägen för mig.
Nej, Ava, du är ingen gudinna.
Du är en häxa. Ett rovdjur.
Jag kanske förtjänade det, men de andra, då?
Bra karlar som du drev till vansinne.
Du har tappat kollen.
- Du lämnar din hustru för en slampa... - Tänk på vad du säger.
Du struntar i jobbet och nu ska du begå självmord, din dumme fan.
Jag vet vad jag gör. Jag ska sätta dit snubben för gott.
Och jag gör det ensam, om jag måste.
Gör mig en tjänst. Vänd bilen och åk till stationen.
- Berätta allt för chefen. - Jag är polis. Jag gör mitt jobb.
- Jag jagar en mördare. - Glöm den där kvinnan...
- Nu räcker det! Slutpratat om Ava. - Nån måste tala vett med dig.
Glöm den dumma horan och vänd om, annars anmäler jag dig.
Jag har ju varnat dig. Varenda dag har jag varnat dig.
Men du bara ber om det, hela tiden!
- Du får som du vill! - Nej, Mort...
En häxa. Ett rovdjur. En som krossar liv.
Ibland för att få makt. Och ibland för vinning.
Och ibland... för skojs skull.
Men nu sitter du instängd på ditt herresäte, som en rovfågel i guldbur.
Redo att göra nåt dumt?
Jag är så glad över att ni kom på min tillställning, mr Wallenquist.
Inbjudan förvånade mig, mrs Lord.
Er make hade inga kriminella kontakter. Jag vet. Jag försökte allt.
- Får jag vara ärlig, mr Wallenquist? - Gärna det.
- För er är Old Town en olägenhet. - Det kan man verkligen säga.
Horor som tjänar en massa pengar. Nog måste ni vilja lära dem en läxa?
Återställa maktbalansen igen och visa vem som bestämmer i Sin City.
- Ert inflytande på mig är begränsat. - Helt hopplöst har det inte varit.
Men de två poliserna, det var något av ett pinsamt misstag.
Ja. Jag är nog ute på för djupt vatten.
Jag behöver nån starkare. Mer erfaren.
Det jag behöver är att Lord Enterprises ingår äktenskap-
- med en expert med järnnävar, och han heter Alarich Wallenquist.
Det ni behöver är Dwight McCarthys lik-
- tillsammans med ett självmordsbrev där han erkänner mordet på Damien Lord.
Och ni måste visa subborna i Old Town vem som bestämmer.
Hur sant ni talar.
Det finns en expert i Texas. Han kan sätta sig på tåget i morgon.
- Jag informerar honom själv. - Han är hos er på slaget midnatt.
- Sen är jag er för alltid. - Be för er själ, Ava.
Det är inte sista gången den besöker Sin City.
Godkväll, mr Campbell.
- Jag tar väskan. - Den rör ingen.
Jag blir hämtad av nån bra mycket sötare än du.
Ni skulle ju komma ensam.
Jag är full av överraskningar.
Hasa över rumpan till andra sidan, grynet. Här är det jag som kör.
- Du tar täten. - Mrs Lord har nog synpunkter.
Det är hon som har problem. Jag kan ta tåget tillbaka.
- Vänta här. - Skynda dig tillbaka.
Jag har inget tålamod.
Och när jag blir otålig, kan jag ju göra vad som helst.
Boogaard, håll henne under uppsikt.
Jacoby! Om han rör en fena... så döda honom.
- Skulle jag inte arbeta? - Skicklig plastikkirurg, mr McCarthy.
Vilken enastående förvandling. Men ögonen är desamma.
En död mans ögon.
Jag hatar att lämnas ensam.
När han lämnar mig ensam får jag lust att göra alla möjliga galna saker.
Ingen kvinna borde nånsin lämnas ensam med en karl som du.
Vill du...
...att vi ska göra nåt vi inte borde?
Mina läppar är förseglade.
Jag behöver en sak i bakluckan.
Bevittna...
Mrs Lord-experten har anlänt.
Det där badandet hade inget alls att göra med att bada.
Det var en föreställning, eller kanske skyltning.
Man måste ju visa vad som bjuds.
Det är McCarthy.
Ta inte illa upp om jag säger att du är mer karl än jag trodde.
Rena krigaren.
Rena dråparn.
Du är allt jag vill att en man ska vara.
Men du var aldrig ärlig.
Du kunde ha varit allt för mig.
Det kan du fortfarande. Du är ju en ny människa.
Kom ihåg vad hon har gjort.
Kom ihåg vad hon är.
Vänta på en öppning.
Vänta tills Gail gör sitt drag.
- Jag säger till när du kan motstå mig. - Akta er.
Låt mig döda honom.
Snälla...
...gör det.
Sex skott, men inget mot huvudet.
Sen handlar det bara om tur och snabbhet.
Hennes ögon är våta och svämmar över av kärlek.
Det trodde jag aldrig.
Du är allt jag nånsin har drömt om.
Allt jag nånsin har behövt.
Du och jag. I evighet.
- Det är slut. - Smärtan har befriat dig.
Du är inte god längre. Du är mer lik mig.
Var som jag.
Släpp den gamle Dwight, med det gamla ansiktet.
Hon kommer så nära att jag måste titta.
Jag vill bara förlora mig i hennes doft och ljudet av hennes röst.
Allt snurrar.
Vi kan vara fria. Vi kan vara lyckliga.
Tillsammans, för alltid.
När hon kysser mig öppnas paradisets portar.
Dwight...
Pistolen i min hand skäller och skälver.
Ava drar en sista suck och livet lämnar henne.
Sirenerna kommer nerklättrande.
Vi tar småvägarna tillbaka. Dem som hembrännarna använder.
De tar oss aldrig.
Nu åker jag hem.
Tar man rätt gränd i Sin City kan man hitta allt man söker.
Jag letar efter en mr Kroenig.
Du ska säga doktor Kroenig, du.
- Ska bli. - Om man har nån licens kvittar lika.
De här händerna kan minsann göra jobbet, bara jag får komma i form.
Hur mycket har du?
Jaha, 40 dollar. Då får du för 40 dollar.
Inte en skakning...
...bara jag får komma i form.
För 40 dollar fick du ut kulan.
Men det verkar som om en massa ben behöver justeras i handen din.
Du får en timmes behandling för skorna.
Ta dem.
Jag försökte fokusera på att vinna. På hämnd.
Karln måste gilla pinnglass. Han spjälar benen med glasspinnar.
Efter att ha slickat av dem.
Inte så mycket som ett sketet tack.
Man har inget för att man är storsint. Inte nu för tiden.
Det gjorde du ordentligt, Rourke. Skor och allt.
Det finns inget mer att beröva mig.
Förutom...
Marcie! Flickan!
Herregud!
Marcie.
Åh, Marcie, du hade ju inget med det här att göra.
Du skulle bara få dem att tänka på annat.
Vad drog jag in dig i?
Det här blev verkligen en lång och hemsk natt.
Fönstret är inte låst.
Det är ett dåligt omen.
I alla fall i Sin City.
Titta vem som kommer. Får han lite handräckning?
Räck honom en hand till.
Ruinerad, pank, ensam och bortglömd.
Det vore bättre om du vore död, Johnnie.
Men jag gillar dig som du är.
Jag visade mig på styva linan. Så till den grad att Marcie dog.
Fan, Johnnie. Hata dig själv sen, när du hinner.
Nu ska du tänka på kvällens spel. Nåt annat spelar ingen roll.
Du behöver bara pengar. En enda dollar räcker, så är du med.
God kväll. Jag är pank, men skulle jag kunna få ett glas vatten?
Visst.
Många har det svårt nu.
Tack.
Vad hände?
- Jag vann i kort mot fel kille. - Rena brottet.
- Tack så väldigt mycket. - Vänta ett ögonblick.
Du luktar inte illa på nåt sätt och du påminner om en gammal pojkvän...
Du kommer inte långt på den här...
Raring, den kommer jag till månen med.
Sin City-där det mesta kan hända.
Spela inte bort allt på en gång.
Hör du, snygging, vad ska du göra med allt det där?
- Döda Rourke. - En Rourke dör inte så lätt.
Du kanske blir förvånad.
Nåt har visst hänt med din vinnarhand.
- Jag lägger mig. - Problem, storspelarn?
Fixar du det inte utan din turamulett?
- Det ska nog gå bra. - Glöm mig.
Ge mig tre.
- Två till dealern. - Pass.
Jag satsar 100.
Jag lägger mig.
Inte detsamma utan vinnarhanden, va?
Höger eller vänster, det kvittar. Kupera.
- Pass. - Pass.
- 500. - Jag är med.
Jag höjer med...
...ytterligare 500.
- Jag lägger mig. - Jag med.
Jag höjer med 500 till, tvålfager.
Du tar efter din mor. Hon var en hora. En medelmåttig en.
Hon var en ängel.
- Jag satsar allt. Alltihop. - Jag synar.
Fyra äss.
Jag sa ju att jag aldrig förlorar.
Jag slog dig. Två gånger.
Alltså är jag bättre än du.
Och nu vet alla om det, för varje gång nån talar om det vinner jag igen.
Alla lovar att inte säga nåt, men det kommer de.
Den historien kommer att eka tills du är död, och långt efter att du är död.
Så jag kommer alltid att vinna.
Och alla får höra hur det går då.
Säg hej till mamsen. Hon var en riktigt korkad brud.
Den är bara mäktig som agerar kraftfullt.
Mitt främsta råd till unga män i dag vore: ha alltid kondom.
Rensa bort sopan, så spelar vi.
- Jag vill inte förlora dig. Inte igen. - Mig förlorar du aldrig, Nancy.
Hon har varit framför ögonen på oss hela tiden.
Hon dansade medan ni spelade poker.
Nog har ni väl önskat att ni hade en chans att dra åt tumskruvarna på henne?
Nancy Callahan.
Min son Ethan dog på grund av henne.
Det har gått fyra år, och hon sätter fortfarande blommor på Hartigans grav.
Hon visar visst sin tacksamhet mot snuten.
Tacksamhet mot snuten som slet er son i stycken?
Han förvandlade min son till ett freak.
Eller... fullbordade förvandlingen.
- Hon kan knappas klandras för sin... - Besatthet?
- Låt smulan drunkna i sin egen sorg. - Det kanske inte är så enkelt.
Hon har fått tag på Hartigans pistol.
Hon är på skjutbanan varje kväll före jobbet.
Hon har blivit ganska träffsäker, och jag gissar vems ansikte hon ser.
- Jag lyssnar. - Ibland på jobbet är hon som tokig.
Och hon dricker.
Det har hon börjat med de senaste veckorna.
Det verkar som om hon samlar sig för något.
- Hon kanske håller på och samlar mod? - Tack, då var det inget mer.
Den lilla hyndan gör mig kåt.
Det stinker här.
Det brukade jag aldrig tänka på. Inte när jag dansade.
Men nu kan jag känna alla lukter.
Jag ser allt som händer.
Varenda jävla sak.
Jag vet precis var jag är. Jag vet precis vad jag är.
Jag har lagt bort stripplogiken.
"De är losers, men inte jag."
När jag inte kunde skjuta honom, insåg jag att jag var dödens.
Jag var inte kvinnan med planen.
Jag var bara ett fyllo.
Jag ger dem det de ber om.
Sen försvinner jag därifrån.
Är du där, Sam?
Han sköt mig i magen.
Det var inte jag, Sam. Det var donnan.
Den här jävla stan.
De som sätter sin fot här förpestas.
Den här jävla stan.
De som inte låter sig korrumperas, förpestas.
Den förpestade dig, John Hartigan.
Ställ ifrån dig flaskan, Nancy. Du har druckit tillräckligt.
Den fick dig att ljuga för mig.
Du är inte ens här nu.
- Du skulle ju aldrig lämna mig. - Det har jag aldrig gjort.
Det gör jag aldrig.
Aldrig.
Du är inte ens här nu. Du är död.
Du sköt skallen i bitar.
Du satte pistolen i munnen och sköt skallen i bitar.
Jag hade mina skäl.
Det fanns ingen utväg.
Jag hatar dig!
POLIS BEGÅR SJÄLVMORD
Du svor på att alltid älska mig.
Det ska jag.
Ingen har förstått vad helvetet är.
Det är att se dem man älskar...
...lida.
Jag har aldrig älskat nån annan.
Du lämnade mig ensam.
Du trodde aldrig att du skulle ha nån chans mot den jäveln Rourke.
Du trodde inte på mig.
Du trodde inte lilla jag skulle kunna bringa USA: s mäktigaste man på fall.
Men ni kanske får se att ni hade fel, båda två.
Jag kanske blir galen.
- Galen verkar som ett bra alternativ. - Jag älskar dig, Nancy.
Din lilla hora.
Du kommer att skrika innan du dör.
Du är galen.
Jag fattar att du är besatt-
-men du är inget hot mot mig.
Du kunde ha dödat mig 50 gånger om om du hade vågat.
Men det gör du inte.
Du är värdelös.
Ja, nog kommer du att skrika. Precis som min pojke skulle ha velat.
Var har du varit? Och vad har hänt med ditt vackra hår?
Lugn, äcklen kommer att få sitt.
Det får de alltid.
Visst är det otroligt? Men vad är det?
Det är nåt som är fel. Jag drar.
Det är som att se sin syrra snuska sig. Jag tar en sväng.
"Söt."
Du är vacker, Nancy.
Gör inte så.
Söt. Söt, söt.
Är det på grund av en man, dödar jag honom.
Tack för tipset, kommissarie Hartigan.
Nej, älskling. Nancy...
Säg vad han heter.
Rourke.
De är många. Vi måste ha grejer.
Nu blir det trubbel.
Nu blir det julafton!
Baren har stängt, grabbar.
Skitsnack. Vi ska riva upp ett nytt rövhål på syltan.
Akta er-eller dö.
Ta inte illa upp, men...
...du är läcker.
Det finns ingen anledning att låta nån överleva. Det finns inga oskyldiga.
Ingen får kunna berätta nåt.
Vekna inte nu.
Lämna ingen som fortfarande andas.
Nej då.
- Jag jobbar utifrån och tar vakterna. - Du är född till det här.
- Jag tar mig in. - Hur vet jag när du är inne?
Det märker du.
Den här skiten klickade. Jag fick nästan alla.
Men den här rosthögen hängde sig.
Jävla piss-uzi som låste sig.
Här.
Sätt dig.
Du är en ängel.
Jag fixar det.
En sån klyftig liten hora. Tänk att du har tagit dig ända hit.
Hartigan sköt kuken av min son.
Så... var borde jag skjuta dig nu?
I din vältrimmade lilla mage?
Jag siktar på dig, unga dam. Då ska du låtsas att jag kanske inte skjuter.
Jag sa ju att du skulle skrika innan du dör.
Det är jag skyldig min son.
Oss emellan, så hade jag faktiskt accepterat-
- att Ethan inte direkt var född till president.
Jag skulle haft svårt att köpa tillräckligt med röster på dårhuset.
Men han var ändå min son.
Han var min son.
Och nu ska han få höra dig...
...skrika.
Här har du för John Hartigan. Din jävel.
Den här jävla stan. De som sätter sin fot här förpestas.
www.HoundDawgs.org
Få ditt eget konto. Skriva till oss på hunddawgs@gmail.com